‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Gandía era un animal.
‎Se putea adăposti în bârlog ‎după ce și-a rănit două din prăzi,
‎dar ar fi fost împotriva naturii sale.
‎El era un prădător.
‎Și nu avea să se oprească ‎până nu va fi ucis toată turma.
‎Nairobi.
‎La naiba!
‎Rio, Denver, veniți cu mine! Acum!
‎Asta face legătura cu baia de dedesubt. ‎Denver! Te poți târî pe acolo?
‎- Da. ‎- Merg și eu.
‎Omorâți-l pe nemernicul ăla!
‎Să mergem!
‎Nu!
‎Nu mișcați, sau o omor!
‎- Rămâneți pe loc! ‎- Unde te-a împușcat?
‎În mână.
‎Următorul îi va merge în cap!
‎Crăciun fericit!
‎De ce „Crăciun fericit”?
‎E cam la fel ca de Crăciun, nu?
‎Uită-te! Punem masa...
‎vine familia...
‎Familia? E echipa de sprijin. ‎Manila, turnătorii...
‎- Dar e bine să ne cunoaștem. ‎- Sigur că da.
‎Sunt ca niște veri îndepărtați.
‎Știi de ce m-am întors pentru jaf?
‎Fiindcă, înainte să ne împrăștii ‎în toată lumea,
‎banda asta a fost ‎lucrul cel mai apropiat de o familie
‎pe care l-am avut.
‎N-am avut niciodată un Crăciun ‎ca în reclame,
‎cu bunica și nugaua și toate cele.
‎- N-ați sărbătorit cu tatăl lui Axel? ‎- Nu.
‎Știi? Eu...
‎Renunțasem deja la ideea...
‎de a avea o familie. Complet.
‎Dar acum cred că există ‎și alt mod de a face lucrurile.
‎Chiar îmi doresc să fiu mamă.
‎Să fac altfel. Să am o grămadă de copii
‎și un câine, și ce-o mai fi.
‎Ceea ce spui e frumos, Nairobi.
‎Ai vrea...
‎să fii tatăl copilului meu?
‎- Uite! ‎- Poftim?
‎Combinația genetică e foarte importantă.
‎Te văd în clasă
‎și mă gândesc…
‎„Ce om genial!
‎E atât de onorabil!
‎Atât de sensibil! Atât de chipeș!
‎Și are principii.”
‎Cred în ceea ce vrei să faci.
‎E foarte flatant.
‎Cât despre onorabil...
‎poți privi lucrurile și așa. Dar...
‎îmi ceri imposibilul.
‎De ce? ‎Să jefuim Banca Spaniei e imposibil.
‎Nu vă cer să luați rolul de tată ‎decât dacă vreți.
‎Vă cer o donație,
‎ca să fac lucrurile altfel.
‎- Fără atașamente. ‎- Nairobi.
‎Uite! Am pus la cale ‎jaful Monetăriei Regale
‎în memoria tatălui meu.
‎Iar pe ăsta, în a fratelui meu.
‎Eu nu renunț la atașamente.
‎N-ar trece nicio zi fără să mă gândesc ‎că, undeva în lume, am un copil.
‎- Bine. ‎- Îmi pare rău.
‎Tu ai înființat familia asta ‎și tot tu ne-ai învățat
‎să facem orice unul pentru celălalt.
‎Dar ceea ceri...
‎Îți cer tocmai asta.
‎Membrii familiei se ajută reciproc, ‎fără întrebări.
‎Fiindcă te face fericit ‎și viața ta depinde de ea.
‎Tu ai planul tău, știu.
‎Ei bine, am și eu unul.
‎M-ai învățat că ne ajutăm reciproc.
‎Așa suntem noi.
‎Ágata.
‎Ți-am cerut lucruri mai complicate.
‎Ceva mai complicate, da.
‎Și...
‎am intrat în bârlogul leului ‎fără întrebări.
‎Știu. Te-am rugat să faci ‎niște lucruri foarte riscante.
‎Foarte riscante.
‎Mult mai riscante decât ce îmi ceri.
‎Adică accepți?
‎Accepți!
‎Doamne!
‎Vino aici!
‎Mulțumesc!
‎Jur că nu vei regreta niciodată asta.
‎Vom găsi ‎cea mai bună clinică de fertilizare!
‎Dacă vrei, o putem face pe cale naturală.
‎- Metoda naturală e exclusă. ‎- Bine.
‎- O lăsăm în seama profesioniștilor. ‎- Bine.
‎Și pentru când terminăm jaful.
‎Bine.
‎Va fi incredibil.
‎Te descurci foarte bine, corcitură.
‎Parcă ești Iisus Hristos.
‎Cum îți e mâna? Te doare?
‎Sunt plină de morfină.
‎Ați găsit-o pe Tokyo?
‎Încă o ține în camera de panică.
‎Facem prea mult zgomot.
‎Hai să ne descălțăm!
‎Ce-a fost asta?
‎Nu.
‎Rahat!
‎Fugi!
‎Rio, Denver, sunteți bine?
‎Ne-am adăpostit.
‎Nu ai unde să fugi!
‎Cine zice că vreau să fug, ‎queer chior ce ești?
‎Toată distracția e aici.
‎Câte încărcătoare mai ai, soldățelule?
‎De ce nu vii aici să le numeri?
‎Aduceți burghiele ‎și începeți să găuriți în perete!
‎Pentru fiecare gaură, mai fac una în tine.
‎Nu mă va atinge.
‎Dacă mor, moare și el.
‎Și știe asta.
‎Palermo, are dreptate. Avem o șansă.
‎Va continua să o împuște. E prea riscant.
‎Gandía!
‎Știi ce?
‎O să fii ucis de doi queer.
‎Ce e mai rău? Să fii ucis de sârb ‎sau de argentinianul cu un ochi?
‎Helsinki, jură că-l vei ucide pe ticălos!
‎Promit, Nairobi. Ți-o jur!
‎Ce vor spune ‎amicii tăi de la poligon, Gandía?
‎O să fii ucis de un ursuleț.
‎Nairobi, conservă-ți energia!
‎Îmi stresați ostatica. ‎Și vreau să fie calmă.
‎Așa că vom cânta.
‎Vreau să vă aud pe toți, ‎ca să știu unde sunteți.
‎O împușc pentru fiecare persoană ‎pe care nu o aud cântând.
‎Nu, Nairobi? Haide, tu începi!
‎Știi „Pescarul oamenilor”?
‎Nu mă mai lovi, în mama mă-sii!
‎Cântă!
‎Tu
‎Ai venit la mal
‎Cântă!
‎În căutarea
‎Nici a celor înțelepți
‎Nici a celor bogați
‎V-am spus să cântați! ‎Și cine nu-l știe, să fredoneze!
‎Dorind doar
‎Ca eu să te urmez
‎Doamne
‎Cu ochii tăi ațintiți asupra mea
‎Nu aud corul!
‎Mi-am părăsit barca
‎Pe mal
‎Alături de tine
‎Voi căuta o altă mare
‎Cântecul părea să fie unul de bocet.
‎Pentru înmormântarea noastră.
‎Iar acea palmă dată de realitate
‎a început să-l trezească pe Profesor.
‎Am ajuns cu spatele la zid.
‎Nairobi, KO tehnic.
‎Tokyo, KO tehnic.
‎Lisabona, KO tehnic.
‎Profesore.
‎Nu pot gândi clar. Am format ‎prea multe atașamente emoționale.
‎Aveam o bandă cu nume de orașe, și acum...
‎Acum aș putea să am un copil, nu cu una, ‎ci cu două persoane din bandă.
‎Nu e bine să amesteci ‎viața profesională cu cea privată.
‎Tokyo e în camera de panică.
‎Și tocmai acolo
‎vrea să ajungă...
‎Gandía.
‎Trebuie să găsim camera ‎și să ne asigurăm că n-are ieșiri.
‎Unde ai pune o cameră de panică?
‎Într-un loc care trebuie apărat. ‎Unde e aurul.
‎Ba nu.
‎Acele camere protejează vieți, nu aur.
‎Viața cea mai de preț din bancă?
‎- A guvernatorul. ‎- Exact!
‎Trebuie să fie ‎pe lângă biroul guvernatorului.
‎Dar de ce nu apare în plan?
‎- Poate că au renovat. ‎- Nu.
‎Palermo, nu răspunde!
‎Camera de panică e ‎în spatele toaletei guvernatorului.
‎Nu apare în planul oficial.
‎Trebuie să fi falsificat măsurătorile, ‎dar ai încredere în mine!
‎Sunt sigur.
‎Cântă imnuri.
‎E un semn rău, nu?
‎Excentricitățile astea ‎sunt normale pentru cei ca el.
‎Însă, focurile de armă dinainte...
‎poate arată că banda e la ananghie, ‎nu crezi, guvernatorule?
‎De unde știi?
‎Nu știu. Țipetele, grenadele…
‎În plus, cel care ne păzește...
‎Habar nu am cine e, ‎dar nu e un membru al bandei.
‎Ar trebui să profităm de situație
‎și să înclinăm balanța ‎în favoarea noastră.
‎Chiar și un mic efort ‎ne-ar putea aduce victoria.
‎Dacă-mi permiți, guvernatorule,
‎consider că e responsabilitatea noastră, ‎a mea și a ta.
‎Noi trebuie să fim ‎cei care-i salvează pe toți acești oameni.
‎Ceea ce trebuie să facem
‎e să rămânem calmi și să așteptăm.
‎Liniște! Dacă aud și doar un pâs, ‎voi începe să trag!
‎Regret să te contrazic, guvernatorule,
‎dar e responsabilitatea ta.
‎Ești guvernatorul Băncii Spaniei.
‎E responsabilitatea ta de bărbat, ‎la naiba!
‎Ia niște decizii, înfruntă problemele!
‎După cum spun mereu…
‎e mai bine ‎să te ridici și să mori în picioare
‎decât să trăiești pe vecie în genunchi.
‎- Vrei să-ți spun părerea mea? ‎- Te rog.
‎Ești un clovn.
‎Ne-ai pus pe toți în pericol ‎cu plimbările tale
‎și cu înșelătoriile tale.
‎Lasă-ne în pace!
‎Dacă vrei să mori în picioare,
‎ridică-te și fă-o!
‎Grenade, împușcături… ‎Toate astea în șase minute.
‎Și iată-te, atât de calm. ‎Ce nu știu, Tamayo?
‎- Știu cât știi și tu, Alicia. ‎- Minți.
‎- Ce e acolo? ‎- Ți-am zis că nu știu.
‎Atunci, de ce nu intervenim?
‎În caz de focuri, protocolul spune ‎că ar trebui să intervenim imediat.
‎E Gandía,
‎- ...șeful pazei. ‎- Rahat!
‎E liber, înarmat ‎și acționează de bunăvoie.
‎Stai puțin. Ai vorbit cu el?
‎I-ai dat undă verde să facă război ‎și să-i ucidă pe toți?
‎Oficial, i-am dat ordin să n-o facă.
‎A spus că nu-i pasă, ‎c-o va face ca autoapărare.
‎Și că, dacă vrea să se apere, ‎nu-l pot opri.
‎Ești un gunoi, Tamayo.
‎În public, ești un sfânt,
‎îngrijorat de imaginea ta publică,
‎ținând un armistițiu absurd,
‎în timp ce trimiți un nebun ‎să facă treaba murdară.
‎Dacă merge, îți asumi laudele. ‎Dacă nu, zici:
‎„Eu i-am spus, dar era nebun de legat.”
‎Noi, nebunii, îți facem treaba murdară.
‎Te deranjează ‎că Gandía duce un război de gherilă?
‎Sau că-i va sabota, răni sau ucide?
‎Nu, nu-i așa?
‎Atunci, ține-ți gura!
‎Vă gândiți, Profesore?
‎Da, mă gândesc.
‎- La ce? ‎- Când am pierdut prima dată controlul?
‎Când Gandía nu a ieșit cu cutiile roșii.
‎- Și a doua oară? ‎- Am o problemă.
‎Când Lisabona nu s-a putut urca în copac.
‎Acele două greșeli ‎ne-au pus cu spatele la zid.
‎Și trebuie să ne întoarcem...
‎și să le rectificăm.
‎Vreau să fac mișcare, ‎să-mi trezesc creierul. Palermo.
‎Rezistați, mă auziți?
‎Rezistați.
‎La naiba!
‎Domnule Arturo.
‎Am ceva care vă poate ajuta cu efortul.
‎Ce?
‎- Un telefon. ‎- Ascunde-l!
‎E al lui Nairobi, ‎cel pe care l-a trimis poliția.
‎L-am găsit făcând curat.
‎O să știți ce să faceți cu el.
‎Ce naiba se întâmplă acolo?
‎Dacă aud și numai un pâs, vă împușc!
‎Dle, trebuie să merg la toaletă. Acum.
‎Acum nu e momentul.
‎Nimeni nu pleacă, ‎așa că stai jos și relaxează-te!
‎După tine.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎Ce se întâmplă, Daniel? Mâncam...
‎Nu sunt Daniel. Aici sunt Denver.
‎Bine? Denver.
‎Îmi pare rău, ‎nu mă pot obișnui cu noua ta identitate.
‎Apropo de asta...
‎sunt câteva lucruri...
‎pe care aș vrea să le înțeleg, ‎și nu mi-e ușor.
‎Întreabă. Sunt aceeași persoană.
‎Nu ești exact aceeași persoană. ‎Acum ai sâni.
‎- Păi... ‎- Da, ai sâni.
‎- Da, am sâni. ‎- Ești femeie, înțeleg partea asta.
‎Ești și gay? Sau cum funcționează treaba?
‎Deci ceea ce te preocupă acum
‎e dacă îmi plac bărbații sau nu. Asta e?
‎Da.
‎Sinceră să fiu, îmi plac bărbații.
‎Îmi plac foarte mult.
‎Dar nu orice fel de bărbat.
‎Îmi plac cei puternici. ‎Genul de bărbați care merg la sală.
‎Tipi duri, dar și cât de cât citiți, ‎ca să învăț de la ei.
‎Îmi plac cei care se uită la fotbal. ‎Dar într-un mod macho.
‎Cu berea în mână, picioarele crăcănate, ‎și mâna în zona inghinală.
‎Bine, am înțeles. Mi-e clar.
‎Dar…
‎ți-au plăcut mereu bărbații?
‎Sau asta e fiindcă ai devenit femeie?
‎În primul rând,
‎mereu am fost o femeie.
‎Ba nu.
‎N-ai fost.
‎Am făcut jafuri cu tine și nu erai femeie.
‎Cum fură o femeie? ‎Zgâriind și trăgând de păr?
‎Nu sunt un primitiv.
‎Dar, la urma urmei, ‎îți dai seama dacă cineva e femeie.
‎Când am jefuit, ‎m-am dus cu Juanito, nu cu o femeie.
‎Poate că tranziția ta în femeie...
‎e ceva ulterior.
‎Ascultă.
‎Juanito termina un jaf cu tine
‎și se întorcea acasă, în camera lui.
‎Da.
‎Își punea niște muzică,
‎își rula un joint,
‎și se dădea cu ruj roșu, ‎un ruj minunat pe care-l aveam.
‎Ca un Ferrari roșu.
‎Și-și lua jointul
‎și se întindea pe pat.
‎Și, acolo, în acele momente,
‎singură, relaxată și arătând superb…
‎atunci eram cu adevărat eu însămi.
‎Ai fost dintotdeauna femeie?
‎Dintotdeauna.
‎Și eu n-am observat?
‎Știi cine mă excita foarte tare ‎pe vremea aia?
‎- Sigur că da. ‎- Serios?
‎David Beckham. ‎Vorbeai despre el toată ziua.
‎Și Beckham m-a excitat, ‎asta dintotdeauna, dar nu.
‎Tu. Mă excitai atât de tare!
‎Nu, eu nu te-am excitat.
‎- Îți spun, te iubeam. ‎- Nu poți glumi despre iubire.
‎Gândește-te. De ce crezi ‎că veneam cu tine la jafuri?
‎Voiam să fiu cu tine.
‎- Vorbești serios? ‎- Da.
‎Te pipăiam mereu pe motocicletă.
‎N-ai observat, ‎dar te apucam de picior, de spate...
‎- Și mirosul tău mă scotea din minți. ‎- Te rog!
‎Nu-ți dai seama că ceea ce spui ‎e foarte grav?
‎Profitai de mine.
‎Glumesc, fraiere. Adică...
‎Drăcie!
‎Hai, îmbrățișează-mă!
‎Scuzați, dar nu mă mai pot ține.
‎Nimeni nu se mișcă! ‎Nu vreau s-aud nici musca! Hei!
‎Miguel, ascultă!
‎Trebuie să stabilim ‎contactul cu exteriorul.
‎Ai înțeles?
‎Ascunde-l!
‎Pe mine mă au în vizor. Pe tine, nu.
‎- Ce cauți aici? ‎- Ce naiba?
‎Ce se petrece? Unde e Denver?
‎- E bine. ‎- Cine e acolo?
‎- E o ostatică. ‎- Du-o de aici, Matías.
‎- Haide! ‎- Vezi să nu! Rămân.
‎Dă-mi o armă.
‎Nu de asta ești aici, Manila. Pleacă!
‎Aveți probleme mari. Dă-mi o armă!
‎Pleacă de aici imediat!
‎Hai odată!
‎Rămâi calmă.
‎De acum înainte, ‎noi doi vom fi centrul rezistenței.
‎Mă ia spaima doar auzind asta.
‎Denver!
‎Sunt cel mult patru secunde.
‎Unul avansează, celălalt acoperă.
‎- Și o salvăm pe Nairobi. ‎- Spune-ne ce vrei, Gandía. Să negociem!
‎Să negociem? ‎Dă-mi voie să-ți explic care e situația.
‎Prima opțiune:
‎ies cu arma la capul lui Nairobi.
‎Voi stați lipiți de peretele din dreapta.
‎Eu îi dau drumul și nu moare nimeni.
‎E bine pentru amândouă părțile. ‎Zero la zero. Egalitate.
‎Opțiunea doi:
‎în loc să ies eu, intrați voi.
‎Îi zbor creierii lui Nairobi.
‎Voi mă împușcați.
‎Dar tot am libertatea să ripostez, și jur ‎că voi omorî mai mult de unul dintre voi.
‎Ai uitat opțiunea trei.
‎Te predai și ne-o dai pe Nairobi.
‎E tot egalitate. Ce zici?
‎Nu voi îngenunchea nici în fața Domnului.
‎Vă dau un minut. După aia, ‎încep să trag. Poate câștig cu șase-zero.
‎Ce nemernic!
‎Gandía, dragă, nu ești în stare de asta.
‎Ești un idiot.
‎Deunăzi, eu și prietena mea
‎- ...te-am păcălit de numai! ‎- Taci!
‎Tokyo chiar te-a fraierit ‎cu trucul acela cu apa.
‎Nairobi, taci imediat!
‎- Mânerul ușii te-a lovit în față... ‎- Taci!
‎și te-a lăsat lat.
‎De ce face asta?
‎Unde ți-e ditamai machismul acum?
‎- Ce bleg! ‎- Vrea s-o salveze pe Tokyo.
‎Ești un inept.
‎Știe că, dacă o omoară, îl vom omorî.
‎Ți-ai petrecut toată viața ‎așteptând acest moment, nu?
‎Cu soldățeii tăi bine instruiți.
‎Și vin două fete ‎și te fraieresc bine de tot.
‎Vrei să te împușc?
‎Surprinde-mă.
‎Să-ți trag un glonț în fund?
‎Trebuie s-o scoatem de acolo acum!
‎Dacă-l lăsăm să iasă,
‎va face ce vrea el. ‎Nu pot să-l cred pe cuvânt.
‎- Trebuie să așteptăm. ‎- De ce vrei asta?
‎E acolo din cauza ta.
‎Tu l-ai eliberat pe măcelar.
‎Trebuie s-o salvăm.
‎Sunteți toți de acord?
‎Bine, Gandía.
‎Îți dăm drumul.
‎Bun. Foarte bine.
‎Iată cum vom face! ‎O vei putea vedea pe Nairobi tot timpul.
‎Vom avansa cu arma mea la capul ei,
‎odată ce-mi va confirma ‎că toți sunteți la peretele din dreapta.
‎Începând cu cei doi copii ‎de acolo, de sus!
‎Ați auzit? Trebuie să coborâți.
‎Bine.
‎M-ai întrebat dacă soțului meu ‎nu-i e scârbă să se culce cu mine,
‎și n-am răspuns.
‎Nu.
‎Nu-i era scârbă.
‎Pe atunci nu eram nemernică.
‎Dar acum sunt.
‎Și da, am făcut sex.
‎Peste tot.
‎Și sex foarte creativ.
‎Cred că tu și Profesorul sunteți ‎genul care o faceți o dată la 30 de zile.
‎În poziția misionarului.
‎Deși sunteți miliardari.
‎Toată ura din tine ‎te mănâncă de vie, Alicia.
‎Se vede pe fața ta.
‎Ce are fața mea?
‎Ești penibilă cum discuți despre sex. ‎Ce e cu tine?
‎Sunt hormonii? ‎Încearcă să descarci o aplicație.
‎Sunt mii de perverși ‎care vor să reguleze o femeie gravidă.
‎Prefer să-i cunosc mai întâi.
‎Nu iau primul hipster ‎care trece pe lângă mine,
‎îmi dă numărul lui și-mi spune:
‎„Salut, frumoaso! ‎Ce zici să vii la depozitul meu,
‎să-mi guști cidrul? E foarte gustos.”
‎Știi ce e?
‎Nu, spune-mi.
‎Dacă îți alunecă masca, te vei fărâma.
‎Ești în pericol de prăbușire. Și înțeleg.
‎Nu eu sunt cea cu mască.
‎Să vedem! ‎Mai devreme, am avut o înțelegere.
‎Aveai telefonul în mână
‎și te-ai retras.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Te-am făcut să-ți pierzi timpul ‎cât mă interogai.
‎Te-am făcut să crezi ‎că mă obosești treptat,
‎că în sfârșit cedam.
‎Între timp, Profesorul v-a ocolit cordonul ‎și a scăpat.
‎Se numește „tactică de diversiune”.
‎Și a funcționat.
‎Știi ce cred eu?
‎Micul tău păstor ‎a ajuns cumva la tine la timp.
‎O să aflu.
‎Hai!
‎- Gândește-te. ‎- Știam că nu suntem în Spania.
‎Am auzit chemarea la rugăciune.
‎Gândește-te. Poți s-o faci.
‎Zboară cu mine.
‎Shakir.
‎Shakir, mă auzi?
‎Da. Shakir la telefon, Profesore.
‎Află datele zborului lui Rio către Spania.
‎E un Beechcraft Air King 250 ‎al Forțelor Aeriene Spaniole.
‎A aterizat în patru aprilie, la 16:30.
‎Verifică toți sateliții ‎de navigație aeriană.
‎Vreau să-i găsești ‎exact locul de decolare.
‎Are baterie?
‎- Da. ‎- Și semnal?
‎Da, domnule.
‎Bine, du-te la apeluri.
‎Miguel, trebuie să-ți păstrezi firea, da?
‎Pe tine nu te suspectează deloc.
‎- Da, dar îmi transpiră degetele. ‎- Rămâi calm!
‎E un apel de la un număr ascuns.
‎Deschide agenda!
‎E un număr.
‎Sună-l.
‎Sper să nu răspundă nimeni.
‎E telefonul lui Nairobi.
‎- Ce faci? ‎- Nu vorbesc!
‎- La naiba! ‎- A închis.
‎Îmi las amprentele pe el. ‎Nu sun la poliție.
‎Ascultă!
‎Trebuie să lași apelul ‎să fie în desfășurare
‎și să purtăm ‎o conversație normală între ostatici.
‎Ei vor ști ce să facă.
‎Ai înțeles?
‎Ne sună din nou.
‎- Vorbește. ‎- Deci...
‎suntem aici,
‎în bibliotecă.
‎Toți ostaticii.
‎Suntem urmăriți de unu singur din bandă, ‎un tip pe nume Matías.
‎- Mărește volumul. ‎- Cred că e Arturo Román.
‎Pe hol nu e nimeni. Așa-i, Miguel?
‎- Nu e nimeni. ‎- Nimeni.
‎Nu mai am voce!
‎Și cum Gandía e liber,
‎ar fi momentul perfect să intre poliția.
‎Fiindcă, repet, nu este nimeni în hol.
‎În plus, au fost decimați. ‎Au fost împușcături, grenade,
‎țipete, imnuri, nu, Miguel?
‎Așa e.
‎Scuze.
‎Trebuie să intrăm!
‎Președintele interzice furgonete blindate.
‎Sunt cu toții distrași.
‎Îi luăm prin surprindere.
‎Nu pot.
‎Ce naiba faceți?
‎Puștiul ăsta e foarte agitat. ‎A luat-o razna.
‎Sărmanul de el se ruga.
‎Așa părea. Nu știu.
‎Vino cu mine!
‎Vei sta aici, ‎în liniște și aproape de mine.
‎Iar tu ține mâinile la vedere!
‎Un pic dacă le cobori, te împușc.
‎Dacă te miști câtuși de puțin, te împușc.
‎Dacă deschizi câtuși de puțin gura...
‎- Mă împuști. ‎- Da. Te împușc.
‎- Poate te împușc oricum. ‎- Te rog, nu.
‎Să fii cuminte!
‎Suárez! Pregătește ‎o unitate de intervenție.
‎Intrăm prin hol.
‎Sunați-l pe Gandía în camera de panică, ‎să vă coordonați.
‎Slavă Domnului! În sfârșit ești bărbat.
‎Profesore.
‎Avionul Beechcraft Air King 250
‎care l-a adus pe Rio în Spania ‎a decolat la 15:03 din Algeria,
‎dintr-un oraș numit Timimoun.
‎Se află în munții Atlas.
‎Bine.
‎Cu câteva minute înainte de asta, ‎l-au transportat la avion.
‎Găsește mașina.
‎Văd că e un deșert. Nu sunt copaci.
‎Verificați imaginile, ‎ca să aflați de unde a venit mașina.
‎Bine. Vom folosi sateliții meteo.
‎Foarte bine.
‎Du-te în Algeria! ‎Să fii în Timimoun în patru ore!
‎Nu pot să zbor înarmat.
‎Știu, vei primi întăriri când ajungi.
‎Planul era să nu te părăsesc.
‎Planul s-a schimbat, Marsilia.
‎Trebuie să unesc echipa sârbilor ‎cu a lui Benjamín
‎și să intrăm în ofensivă.
‎Îi vom ataca peste tot, ‎atât de tare și de repede,
‎încât vor rămâne năuci.
‎Cum ești?
‎Mi s-au desfăcut...
‎copcile.
‎Unde e?
‎Nu știu.
‎Unde e?
‎Denver...
‎Nu știu.
‎Suntem aici, gunoiul dracului!
‎Unde e celălalt?
‎Sunt aici.
‎Foarte bine, ‎voi începe s-o dezleg pe Nairobi.
‎Corcitură.
‎Vreți să spui ceva înainte de dans?
‎Nu? Ei bine…
‎- Petrecere? ‎- Petrecere.
‎Nairobi.
‎Somnoroaso.
‎Ești curajoasă să dormi aici, ‎când te așteaptă toată lumea la masă.
‎E timpul să te scoli.
‎Hei!
‎Ce?
‎A acceptat.
‎Profesorul.
‎A acceptat.
‎- O să fii mătușă! ‎- Mătușă!
‎- Mă bucur pentru tine. ‎- Nu pot să cred.
‎- Hei! ‎- Ce e?
‎Vei avea un mic geniu.
‎Da, și îl vom numi…
‎Cum?
‎Ibiza.
‎Doamne, îl ador! Ibiza.
‎Îl ador.
‎Dă-i numele Ibiza...
‎și știi că vă veți distra ‎de minune împreună.
‎La naiba! ‎Va avea așa o popularitate la școală!
‎Dar nu e un oraș, e o insulă.
‎Știi ce altă regulă vom încălca?
‎Cea cu întâlnirile.
‎Vei fi mătușa copilului.
‎Uite, știi ceva?
‎Vei fi nașa copilului.
‎Da, iubire.
‎- Abia aștept! ‎- Și eu!
‎Și eu.
‎Nu pot să cred!
‎Ce e?
‎- Ibiza, da? ‎- Desigur.
‎Să nu mai petrec Crăciunul ‎singură cu Helsinki.
‎Nu știe niciun colind de Crăciun.
‎De acum încolo, ‎Crăciunul va fi petrecut cu familia.
‎- Ce se petrece? ‎- Ce faceți?
‎E o petrecere pentru o mamă singură.
‎Ești însărcinată?
‎- Da! Nu, voi fi după jaf. ‎- Nu știam că ai un prieten.
‎Nici eu.
‎- Ce? ‎- E un prieten cu beneficii.
‎Vreți să știți numele copilului?
‎Ibiza!
‎Corcitură.
‎Vreau să vă lipiți de perete. ‎Coborâți armele!
‎V-aș cere să le aruncați pe jos,
‎dar mă cunosc, ‎și văzându-vă neînarmați,
‎poate mă las dus de val.
‎Să dăm dovadă de respect reciproc!
‎Coborâți-le.
‎Hai!
‎Îi țin pistolul la cap.
‎Port vestă antiglonț, iar ea e legată.
‎Deci nu-mi puteți face nimic.
‎Să mergem!
‎Coboară arma, idiotule!
‎Nu m-ai auzit?
‎Așa.
‎Încetișor.
‎Să dansăm puțin?
‎Să dansăm!
‎Nu te țin picioarele.
‎Scuze.
‎Uită-te la osânza ta. Salut, Osânză!
‎Ajunge.
‎Dă-i drumul.
‎Ușurel.
‎Imediat îi dau drumul. Ușurel.
‎Imediat îi dau drumul.
‎Așa.
‎Corcitură.
‎Ți-am spus că o să te omor.
‎Nu!
‎Subtitrarea: Oana-Meda Pop